Соколския манастир "Успение Богородично" е основан през 1833г. от униатски архиепископ Йосиф Соколски. Той дошъл тук от Троянския манастир заедно с йеромонах Агапий и същата година до входа на близката пещера построили малка дървена църква и жилищна сграда. Година по-късни на мяастото на съборената дървена църква е издигнат днешния голям храм, със средствата и помоща на селяните от близките села Етъра и Нова махала. Новопостроената църква е осветена на 15 август 1834г. от търновския митрополит Иларион Критски. През 1836г. в Соколския манастир е открито килийно училище, а обителта се превръща в образователен център, където преподава за кратко и известния просветител Неофит Бозвели.

Соколовският манастир участва активно и в националноосвободителните борби на българския народ. През 1856г. в манастира отсяда четата на капитан Дядо Никола, където е осветено знамето й. Турците разбиват четата, а осем от четниците увисват на бесилката на скалите край манастира. По време на Априлското въстание на тук е сформирана четата на воеводата Цанко Дюстабанов и оттук Габровската чета започва бойния си път. Васил Левски също е намерил подслон тук. По време на Руско-турската война манастирът е бил превърнат във военна болница. Малка музейна експозиция пази реликви от борбата за освобождение.

До 1959г. Соколския манастир бил мъжки и в него са служили над 100 монаха, а монашеското братство са оглавявали 15 игумена. През 1836 архимандрит Йосиф Соколски основава в Габрово девическия манастир "Свето Благовещение", който е взривен през 1959г. и монахините са преместени в Соколския манастир. В северната част на манастира монахините уреждат параклис "Свето Благовещение", който разполага с две икони - "Исус Христос" и "Света Бородица с младенеца" - рисувани от Захари Зограф.